Жан дьо Лафонтен
Петелът и лисицата

Превод от френски: Бойко Ламбовски, 2003

chitanka.info

На дърво беше кацнал Петел един стар

като зорка охрана.

„Братко — каза с гласец шоколаден Лисана, —

аз съм твой вече верен другар!

Между нас мир настана.

Обикалям така от адрес на адрес

с тази радостна вест.

Слез веднага с прегръдка мира да скрепим!

Отсега невредим

ще е всеки от вас,

щом живее сред нас.

Пейте целия ден,

но сега слез при мен

за прегръдката, братко!“

„Дружке — Петльо й рече, — ще пея безспир,

че не съм научавал аз нещо по-сладко

от таз кратка

депеша за мир;

нов импулс ще ти дам:

ето — виждам отсреща два фокстериера —

май и те куриери —

как се движат насам.

Явно искат в прегръдка една да се слеем,

и завинаги в мир и любов да живеем.“

„Много бързам! — Лисицата се завъртя. —

Трябва днес да съобщя на десетки места:

— Хайде чао.“ Кумата

мигом хвана гората,

недоволна на вид.

А заля се в открит

смях Петелът след миг.

Да измамиш измамника много е шик.

Заслуги

Имате удоволствието да четете тази книга благодарение на Моята библиотека и нейните всеотдайни помощници.

http://chitanka.info

Вие също можете да помогнете за обогатяването на Моята библиотека. Посетете работното ателие, за да научите повече.